Godt, folkens. Det er tid at stå op. Stå op, Stripe.
Hej. Er du vågen?
-Jeg drømmer fandeme ikke mere. -Kompagni!
Der skete noget i aftes i Her Falls,
en landsby fem kilometer øst herfra.
Der er meldinger om indbrud i en fødevarebutik. Der blev stjålet ting.
Folk mener, det er roaches.
Vi tager af sted om fem minutter. Kom så.
Det ser ud, som om du får din første ægte roachjagt.
Hej, nye. Nye?
Det er Stripe.
Her er et tip, hvis du kommer til at stå over for en af de roaches i dag.
Hvis du ser en lige her,
så skid ikke i bukserne. Det gør dem bare rasende.
-Jeg prøver. -Prøv at ignorere Len.
Han sigter så dårligt. Han kan skide i bukserne og ramme forbi.
-Fuck dig, bondepige. -Bondepige?
Ja, jeg har jægerblod.
-Nogle af os er naturtalenter. -Vi rykker.
Javel.
Parn Heidekkar.
Stop dem. Vær sød at stoppe.
Javel.
Jeg har et barn, der er bange.
Jeg gør det. Det lover jeg.
Stripe!
De tror, at gruppen af roaches gik mod Parn Heidekkars hjem.
En lokal, der vist er en religiøs særling.
Anderson og Hague, hjælp med at brænde maden. Gør dem trygge.
Resten af jer kommer med til Heidekkar. Stil spørgsmål, og se jer omkring.
Hvis der er roaches, må vi være klar.
Hr. Heidekkar er ikke ligefrem et socialt menneske.
Der er vist mentale problemer. Han har et interessant syn på roaches.
Jeg sender info til jeres maskesystem.
Der er klaget over ham i flere måneder.
De lokale sagde, han lod lagde mad ud til dem.
Det kan være lokal landsbypladder.
Hvor mange roaches har I tilbage her?
Et par tusinde? Et par hundrede?
Derhjemme havde vi millioner, mand. Det tog kun to år at rette op på det.
Herude er der tåber, der giver dem rester.
Hvorfor tager det så lang tid?
Hvem er dum nok til at hjælpe en roach?
Ja.
Portaler for og bag.
Vinduerne er skærmet af.
Røg fra skorstenen. Der er nogen hjemme.
Leonard, brug boomeren.
Masketjek. Har I layoutet?
-Ja. -Ja.
Ja.
Alkin, Valcon, Coach, I tjekker udhusene her.
Tag dem en ad gangen og langsomt.
Stripe og Raiman, I kommer med mig og Leonard.
Vi rykker ind her.
Leonard og jeg taler med Heidekkar. I tjekker resten af huset. Godt.
Ingen skud affyret er optimalt.
-Bortset fra roachen. -Bortset fra roachen.
Jeg taler jeres sprog.
Fint.
-Hvad vil du? -Bare snakke.
Det gør vi.
Det er mere elskværdigt at gøre det indenfor.
Tjek værelserne ovenpå.
Slap af. Jeg er ikke din fjende.
Hvor er de?
Hvor er hvem?
Der er en masse bange og vrede mennesker i landsbyen.
Roaches har stjålet forsyninger fra fødevarebutikkerne.
Ved du noget om det?
Nej.
Det er ikke bare det, de stjal.
Resterne af maden skal destrueres.
-Ingen vil spise det. -Stripe.
Det gør det sværere for alle.
Et kors på væggen. Du har principper.
Du mener, at alt liv er helligt. Det forstår jeg godt.
Jeg er enig. Alt liv er helligt, så roaches skal også beskyttes, ikke?
Det er ikke deres skyld, at de er sådan. De bad ikke om det.
Jeg forstår det. Vi forstår det.
Deres blod gjorde dem til det, de er.
Den sygdom, de bærer rundt på.
Den er ligeglad med livets hellighed eller smerten for de andre, der må lide.
Hvis vi ikke stopper de roaches, så vil I om 5, 10, 20 år
stadig få børn, der fødes sådan, og de formerer sig.
Bingo.
Sådan fortsætter det. Smertens cyklus.
Den sygdom. Og det kunne have været undgået.
En skide roachrede.
Tjek derinde. Jeg tager trapperne.
For hver roach, du redder i dag, dømmer du
et utal af andre til elendighed i morgen.
Du kan ikke betragte dem som mennesker.
Det er et forståeligt synspunkt, men du tager fejl.
De skal fjernes, hvis menneskeheden skal overleve.
Det er den barske sandhed.
Det kræver ofre.
Hjælp mig!
Prøv bare at vanære mig
jeg vil stadig være her for dig
Du kan løbe din vej
Og selv kue mig
Jeg er altid her for dig
Ray!
Skal vi høre på hr. Søndagsskole hele vejen tilbage?
Hold dig for ørerne.
-Eller jeg kan slå lyden fra permanent. -Sænk dit våben.
Roach-elsker tæller også som et drab, ikke?
Han er civil, ikke?
Skyder du en civil, hænger du på det resten af livet.
Stripe, hvorfor hiver du ikke det stivstikkeri ud af røven?
Jeg pisser rundt med ham og ikke dig.
-Jeg fik vist gang i jer begge, ikke? -Godt!
Lad os brænde stedet ned.
Hør, går det?
Ja.
-Jeg hørte, at du nakkede en af dem. -To.
Vent, to?
-Jeg fik en til med min kniv. -Med din kniv? For fanden da!
-Ret godt, ikke? -Ja, din forbandede Terminator.
-Første gang får han to. -Heldige satan.
Søde drømme til det røvhul.
Han får noget godt i aften.
Jeg elsker dig.
Frøken Skarpskytte.
Nedladende satan.
Nøjagtighed 90%
Nådesløs. Du er manden med leen.
Ja, ingen roach slipper væk næste gang.
Irriterer det dig stadig?
Jeg voksede op med at spore hjorte. Man giver aldrig op.
Jeg kan ikke lide, når de undslipper.
NØJAGTIGHED 91%
Fornemt.
Hvis det møgdyr nåede skoven, nåede han nok til grænsen og er væk.
Det er fint for dig.
Du nakkede to af dem.
Det er længe siden for mig. Tøsen begynder at blive trængende.
Kom nu, Ray.
-Sov du godt? -Ja, jeg sov fint nok.
Er det alt, hvad du giver mig?
Hvis jeg fik to på en gang, ville jeg komme i en time.
Klap nu i.
Sådan skal det være.
Er alt i orden?
Ja, jeg er vist bare træt.
Så havde du en god nat.
41, 42, 43, 44,
45, 46, 47, 48, 49,
50, 51, 52,
53, 54, 55,
56, 57, 58, 59...
Stærk og ren.
-Stripe? Er alt i orden? -Ja.
Eller jeg ved det ikke.
Jeg er lidt sløj. Jeg er ikke syg eller noget.
-Det er bare... -Tag over til sygeafdelingen.
Diagnosticerer.
-Hvad ser du? -En kubus.
-Roterer den? -Ja.
-Og nu? -Et træ. Et æbletræ.
Rør æblerne for mig.
Topkarakter.
-Havde du hovedpine? -Ja, men kun kortvarigt.
Ikke noget voldsomt, bare...
Det hele ser fint ud.
Ingen tegn på fejl eller svigt med dit masseimplantat.
Fysisk set er du i glimrende form.
Du har oplevet kamp. Du kan forvente visse bivirkninger.
Der var... noget...
...med et lys på i stuehuset.
-Det var en roachs. -Var det en roachs?
-I stil med en lommelygte. -Lommelygte?
Lidt i den stil.
-Jeg ved det ikke. -Du har det fint.
Din maske er fin. Dit blod er fint. Det hele er i orden.
Javel. Ja.
Du bør tale med Arquette.
Hvem er Arquette?
-Du må være Koinange. -Koinange. De kalder mig Stripe.
-Hvorfor kalder de dig det? -De kan vel ikke udtale Koinange.
-Det er sjovt. -Tak.
Stå rør. Sid ned.
Så du har lige haft dit første drab? To roaches?
Første gang. Det er imponerende.
Ja, det er det nok.
Hvad skete der?
Med drabene?
Jeg er i stuehuset.
Der er et skjult rum eller noget i den stil.
Vi går ind, og der er de.
Den første... Det var automatisk. Bare bang, bang, ikke?
-Ja, ligesom ved træningen. -Ja, nemlig.
-Og den anden? -Han lå på gulvet med mig.
-"Han"? -Det var en han.
Så det var tæt på?
Ja, han var oven på mig. Vi kæmpede.
Jeg kunne ikke nå min riffel, så jeg stak ham. Stak det. Med min kniv.
Og hvordan føltes det?
-Hvad...? -Følelsen.
Der var intet. Det gik hurtigt. Det var selvforsvar.
Den eneste følelse, jeg havde, var nok lettelse.
-Kun lettelse? -Ja.
Det er ikke usædvanligt også at have andre følelser.
Sågar et øjebliks eufori.
Ja, måske. Jeg troede, jeg måske ville føle...
Jeg ved det ikke.
-Noget andet? -Ja, såsom fortrydelse.
Noget i den stil, men det var der bare ikke.
-Så du ville gøre det igen? -Ja, helt sikkert.
-Hvorfor er du så her? -Det ved jeg ikke...
Jeg havde et par underlige øjeblikke. Som om min maske havde fejl.
Men dine implantater klarede hele diagnosticeringen.
-Der er intet galt. -Ja, han sagde, det går fint.
Jeg ved det ikke. Det var bare...
...som om der var noget galt.
-Men det er der ikke. -Nej.
Du gjorde noget vigtigt. Du bør være stolt af dig selv.
Er du med?
Det går over.
Lad os give dig en god søvn i nat.
En rigtig god søvn.
Knep mig.
Sådan, fummelfinger.
Heidekkar holdt ikke længe, da vi gik i gang med ham.
Han har røbet et sted.
-Et sted, hvor der var roaches. -Fint.
Boligområdet har stået tomt siden krigen.
Vi skal rekognoscere, før vi tager tilbage.
Vi burde brænde hele skoven ned, ikke?
Så kan de roaches ikke flygte.
Godt, kan du se det?
Solpanelet ser renere ud.
Og der er kabler.
-Det må være roaches, der får strøm. -Hvorfor her?
Det må guderne vide.
Godt.
Vi må hellere melde det.
Kontrolcenter, det er Medina.
Vi er sikre. Der er tegn på aktivitet i boligområdet.
Et solpanel så ud til at være tørret af, og der er kabler.
Forstået indtil videre.
-Er alt i orden? -Lugt til græsset.
Vi kan normalt ikke lugte noget.
-Har du bemærket det? -Nej.
Anmoder om fremgangsmåde.
Det hørte jeg ikke. Gentag.
Godt.
Vi skal afvente...
Fandens!
Fandens.
-Pis. -Medina.
Kom tilbage! Hun er død.
Godt så. Dæk mig.
Ray! Ray, kom nu!
Okay.
En forbandet roach har en riffel. I guder...
Satans. For fanden da.
Godt, Stripe.
Stripe, kom nu. Tag dig sammen.
Han affyrede seks skud. Hans riffel ser gammel ud.
-Det tager ham ti sekunder at lade den. -Rykker vi ind?
Vi rykker ind. Er du med?
-Jeg kommer med. -Kom så. Følg mig!
Klar? Tre, to, en. Dæk mig.
Kom nu, mand! Hvad fanden...?
Hvad er det for noget lort?
Kom.
Stripe.
Hov, det er i orden. Hør nu.
Slap af, slap af, slap af.
Alt er i orden. Jeg gør dig ikke fortræd.
Jeg gør dig ikke fortræd. Kom bare ud herfra. Kom nu.
Her er ikke sikkert. Her er roaches.
Kom nu. Gå derind.
Kom nu.
-Ray, hvad har du gjort? -Hold kæft! Kom nu!
Jeg har dig.
Ray!
-Løb! -Hvad fanden laver du?
-Du dræber dem! -De er roaches!
Du dræber dem fandeme, Ray. Du kan rende mig.
Hvad fanden er der galt med dig?
-Tag dig sammen. -Nej.
Er alt i orden?
I skal ud herfra. Kom med.
Kom nu.
Lort.
Du må hellere løbe.
Jeg har det fint nok.
Du ser mig, som jeg er.
Selvfølgelig ser jeg dig.
Du ser ikke roach.
Du er ikke en roach.
Roaches er...
Ødelagte?
Roaches taler ikke.
Du kan bare ikke høre os.
-Hvad helvede snakker du om? -Jeres militærimplantater.
Maskesystemet?
I får det ind i hovedet, så I kan kæmpe,
og når det virker, ser I os som noget andet.
En af os, Luka, byggede en maskine.
Den glimter. Den forstyrrer implantatet.
Er I roaches?
Jeg har set roaches.
Jeg har set dem. De er jo...
-Ligesom... -Dyr?
-Nej, de er uhyrer. Jeg har set dem. -Implantatet fik dig til at se det.
Lort. Landsbyboerne...
De lokale og soldaterne...
De har ikke masker i hovedet. De er bange for roaches.
-De hader dem. -Alle hader os.
Hvad helvede ser de?
Når de ser en roach, hvad ser de så?
Det, du ser nu.
De hader os, for det har de fået besked på.
For ti år siden begyndte det. Efter krigen.
Først screeningprogrammet, dna-undersøgelserne,
så registeret, nødforanstaltningerne...
Og alle kaldte os hurtigt bæster. Beskidte bæster.
Alle stemmer. Fjernsynet. Computeren.
De siger, vi har har en sygdom indeni.
Vi har en svaghed i vores blod.
De siger, at vores blod ikke må fortsætte.
At vi ikke må fortsætte.
Mit navn var Catarina.
Han hed Alec.
Nu er vi bare roach.
Men nu...
Nu ser du mig.
Ray?
Ray, nej!
Sig, at jeg ikke skal dræbe dig.
-Intet af det er sandt. -Hvad fanden er det med dig?
Intet af det er sandt.
Op i røven med dig.
Rejs dig. Ryggen mod væggen.
Rejs dig!
-Skal jeg komme derind? -Det er fint nok.
Jeg kan bare snakke med ham.
Tak, Briley.
Stripe?
Vi skylder dig en undskyldning. Vi opdagede ikke fejlen i din maske.
Jeg har en kop kaffe til dig.
Det apparat, som du fandt i stuehuset og nævnte over for lægen...
Er det den her?
Vi fandt den i bygningen, som du og Raiman gennemsøgte.
De har vist modificeret den med nogle af vores dronedele.
Lyset overfører en kode. Det er som en virus.
Den graver sig ind i masken og prøver at slukke den indefra.
De roaches er blevet mere opfindsomme, end vi troede.
Det hele er løgn.
Jeg forstår, hvorfor du siger det.
Roaches.
De ligner os.
Selvfølgelig gør de det.
Derfor er de så farlige.
Mennesker... Vi giver os selv et dårligt omdømme,
men vi udviser generelt empati som race.
Vi vil egentlig ikke slå hinanden ihjel.
Det er jo godt...
...indtil fremtiden afhænger af fjendens udslettelse.
Kom nu, sid ned.
Jeg ved ikke, hvor meget historie du lærte i skolen.
For mange år siden, i begyndelsen af 1900-tallet,
affyrede de fleste soldater ikke deres våben.
Hvis de gjorde, sigtede de over fjendernes hoveder.
De gjorde det med vilje.
Den britiske hær. Første verdenskrig. Brigadegeneralen gik rundt med en kæp,
og han slog mændene for at få dem til at skyde.
Selv under anden verdenskrig i en skudveksling
trykkede kun 15-20 procent på aftrækkeren.
Verdens skæbne stod på spil, og kun 15 procent af dem skød.
Hvad fortæller det dig?
Det fortæller mig, at krigen ville være hurtigere afsluttet,
hvis militæret fik styr på situationen.
Så vi tilpassede os. Bedre træning. Bedre bearbejdning.
Så kom Vietnamkrigen, og skudprocenten stiger til 85.
Mange kugler flyver. Drabstallet var stadig lavt.
Og de mænd, der dræbte...
De fleste kom hjem med psykiske problemer.
Og sådan var det, indtil maskerne kom.
Masker... Det er det ultimative militærvåben.
Den hjælper med oplysninger.
Evnen til at sigte. Kommunikationen. Bearbejdningen.
Det er meget nemmere at skyde, når man sigter på en bøhmand.
Men det er ikke kun øjnene. Den tager sig også af de andre sanser.
Man hører ikke skrigene.
Man lugter ikke blod og lort.
De er mennesker.
Ved du, hvor meget lort der er i deres dna?
Højere risiko for kræft.
Muskelsvind. MS. SLS. Lav IQ-standard.
Kriminelle tendenser. Seksuelle afvigelser.
Det hele er der.
Det viser screeningen.
Ønsker du det for den næste generation?
Hav det ikke skidt med at gøre din pligt.
Landsbyboerne vil ikke gøre det. De derhjemme vil ikke gøre det.
De har ikke masker.
Masken lader dig gøre det.
Dig.
Du beskytter blodets renhed.
Og det, min ven, er en ære.
Der er ingen ære her.
Det er bare drab.
-Løgne og drab. -Ingen har løjet over for dig.
Du vidste alt det her. Hele tiden.
Hvad snakker du om?
Du sagde ja til at få masken implanteret.
Sat op. Det gør alle soldater.
Vi kan ikke bare implantere og give dig en drøm. Dit sind ville afvise den.
Du skal acceptere den. Af egen fri vilje.
Det var det, du gjorde.
Kan du se vilkårene og betingelserne?
Ja, det er som en hel roman.
-Hvad er det? -Det er din samtykkevideo.
Da du meldte dig.
Der står, at du siger ja til at få aktiveret maskeimplantatet.
-Det har jeg ikke gjort. -Jo, du har.
-Det virker lidt som hypnose. -Ja, fint nok.
Du siger ja til at være uvidende om din tilstand.
Du vil ikke huske denne samtale.
Det er lidt sjovt, mand.
Sluk for det.
-For at registrere dit samtykke... -Sluk for det, mand.
...skal jeg have dit tommelfingeraftryk der.
-Her? -Ja tak.
Det er sejt.
Det har jeg ikke gjort.
-Jeg kan ikke huske det. -Ligesom manden sagde.
-Jeg ved, at du er oprevet. -Rend mig!
-Hvad sker der? -Jeg kontrollerer, hvad du ser.
-Jeg kan ikke se noget. -Fordi vi kontrollerer det.
Giv mig mine øjne tilbage.
-Lad mig fortælle om dine muligheder. -Giv mig mine øjne tilbage!
Lad mig fortælle om dine muligheder.
Mulighed et: Du går med til at få masken genstartet.
Alle minder om de seneste par dage, inklusive denne samtale, slettes.
Ikke tale om.
Mulighed to er indespærring.
-Du bør overveje det. -Rend mig!
Masken er en ven.
Uden den husker du alt, hvad du har gjort.
Jeg vil ikke have det maskelort. Ikke mere. Ikke tale om.
Fint nok.
Du kan se, hvordan livet er uden.
Hvad sker der?
Hvor er jeg?
Heidekkars gård for tre dage siden.
Jeg har optaget alt det, du gjorde.
Nej, nej, nej...
Vær sød ikke at skyde.
Nej! Nej, nej!
Nej, stop det.
-Vær nu sød. -Stop det!
Gå ad helvede til! Stop det!
Du vil se og lugte og føle det hele.
Er det sådan, du vil have det?
Igen og igen? I en celle helt alene?
Vi kan få det til at forsvinde.
Denne samtale forsvinder også.
Det hele.
Men du skal sige det.
Bare sig ordene.
Så forsvinder det hele.
Bare sig det.
Tekster: Claus Christophersen